Evo ja ću prvi. Hvala, gospodine Pečariću na ovoj knjizi "IX Bojna HOS-a".
HOS inače, a posebno IX Bojna nisu zaslužili samo ovu knjigu nego puno puno knjiga
koje će se nadamo se i dogodit. Vi HOS-ovci ćete svjedočit.
Ja, moram priznat, nisam nikad bio pripadnik HOS-a. Al' ono čim sam ponosan:
Pokojni Jozo Radanović, utemeljitelj, mi je bio tetkin sin, ja sam mu dao prvu pušku.
A s Markom Skejom sam kum i prijatelj i cieli rat smo proveli skupa.
I mislim da ova postrojba, najzanemarenija postrojba u Domovinskom ratu.
Ovo je jedna od najboljih ratnih postrojbi. O njoj se tol'ko lagalo, njih se toliko vrieđa, ponižava
a s druge strane ti su momci toliko ponosni, toliko snažni, evo mi smo danas došli zajedno iz Splita.
U tom nekom, nekad crvenom Splitu stoji spomenik "Za Dom spremni" i stajat će vječito
bez obzira na promjene zakona, bez obzira na sve
A zašto? Iz jednostavnog razloga: na jednoj strani je dobro, na drugoj zlo.
Ovi momci, kao ovi iz Kutine, kao oni iz Vukovara, kao oni sa, iz Škabrnje
iz Gospića, sa Srđa i sa svih drugih ratišta
su sa krunicom oko vrata i sa pokličom "Za Dom spremni" krenuli u oslobađanje Hrvatske Domovine
ostavili svoje žene i djecu u podrumima i ne pitajuć za razlike sa svima, svima, znači cieli Hrvatski narod
oni naravno koji su bili spremni uzet pušku. Srećom prvi put u poviesti bez ozbiljne postrojbe na drugoj strani
U poviesti nas pratilo uviek da smo imali jedne na jednoj strani, jedne na drugoj
jedne za Hrvatsku, jedne protiv Hrvatske, srećom se dogodilo da smo jednom bili zajedno.
Ono što je loše i što moramo reć: karte su se krivo miešale
rodoljubi, HOS-ovci i najbolji sinovi su ginuli,
a oni, kakvih su danas prepuni sabori, ministarstva, mediji, institucije
su se samo pritajili, prilagodili i sad pokazuju pravu ćud.
I gledajte, sad žele oslobodit, ne znam, i Perkovića i Mustaća.
Jednu sgodu. Evo, možda ću zloupotriebit. Ovo je ekskluziva, mislio sam je reć Bujanecu.
Kad nema, ja se nadam da će je bit prilike javno reć. Ponio sam sa sobom papir.
Al' ovo ću vam reć ne da sebe hvalim, samo da kažem u kakvom okruženju su ovi momci nastali
i ratovali, jer vi svi znate koji ste bili u Domovinskom ratu.
Znači ja sam kao pravaš, 26. XII '90. dobio ponudu u Splitu sa budem šef policije.
Ja sam to odbio. Ni sad to ne bi prihvatio, jer mi to nije ni blizu mom karakteru.
Prije par godina sam tražio uvid u svoj dossier. Moj dossier ima, u bivšoj jugoslaviji sam bio suđen na 2 godine zatvora
kao neprijatelj jugoslavije, ima 365 stranica, 97 je u bivšoj jugoslaviji
a dvista i nešto je u Hrvatskoj. Znači puno veći sam neprijatelj u Hrvatskoj nego u jugoslaviji.
A zadnji papir, zadnji papir koji sam naša, 26. XII '90.
kad mi dio Hrvatske vlasti nudi da budem šef policije u Splitu
Josip Perković, kojeg će ovaj naš kokain momak ovih dana vjerojatno pomilovat
Josip Perković, Josip Boljkovac koji je pokojni i Josip Perk..., i Stipe Perković brat Josipa Perkovića
koji je šef UDB-e u Splitu, pišu priedlog da se nada mnom provedu sve mjere
tajne pratnje, pretresa stana, prisluškivanje telefona, uz obrazloženje, koje je vjerovali ili ne,
dat ću ga Marijačiću, u Tjednik, pa će vjerovatno izići, il' ćemo ga dat Bujanecu da ga objavi,
obrazloženje da po informacijama koje imaju, da se ja zalažem za odcjepljenje Hrvatske od jugoslavije.
Osam mjeseci je HDZ na vlasti. Osam mjeseci je HDZ na vlasti!
Dio novih ljudi mi nudi da budem šef policije,
a stara garda kaže da treba prisluškivat telefon, pretres stana radit i tako dalje.
U takvim okolnostima. Znači nas su doživljavali kao neko nužno zlo, kad prođe to malo će nas pohapsit.
Kad je barut zamirisa onda su ti pusti partizani, generali, jugoslaveni i ne znam kako drugo
s nama pjevali "za Dom spremni"
nikom nije smetalo. Za Dom spremni su svi Hrvatski Branitelji bili i time ću završit.
Nema vam drugčije podjele! Tko je onda i tko je danas bio protiv "Za Dom spremni" taj je protiv Hrvatske države.
"Za Dom spremni" je jednina uzpravnica.
Ja vas na kraju molim samo jednu stvar, bili HOS-ovci ili rodoljubi, bez obzira koje političke orientacije bili.
Ako ne razumiete bit, meni moja pokojna majka kad je pričala o politici
mi Hrvati smo iz 100 različitih stranaka, ovako rekla:
Sinko moj, uzalud tebi Mercedes, ako si se iz Splita uputija prema Dubrovniku, nikad ne ćeš doć u Zagreb.
Nam ne fali srca, nama ne fali rodoljublja, nam fali strategije.
Mi ne shvaćamo da u Hrvatskoj samo postoje dvije strane, oni za Hrvatsku, i protiv Hrvatske. Meni je jedan...
Meni je nedavno jedan SDP-ov saborski zastupnik iz Splita ovako kazao i nažalost je bio u pravu:
Vas ima 75 % nas 25 %, tko vam je kriv što ste dovoljno glupi što to ne znate prevesti u rezultate.
Činjenica je da mi to ne znamo prevesti u rezultate. Ja vas za to molim:
Ako poštujete poginule, ako poštujete ove preživjele, ako želite budućnost svojoj djeci,
morate shvatit što je bit. A bit je: da jednom i napokon budemo jedinstveni i da se prestanemo opravdavat.
Da prestanemo igrat obranu, i da se prestanemo stalno branit od toga jesmo li ili nismo za Dom spremni.
Po cienu zatvora, po cienu progona, po cienu svega, bit ćemo, jesmo, i ostajemo: Za Dom! Spremni!